Vil du gå en tur med meg?
...protester mot å ha en sexdømt i nabolaget.
Michelle Bentley raporterer:
Jeg er i fredelige Woodvard Court, som har blitt sentrum for uro -
- etter at Ronald James McGorvey flyttet tilbake hit -
- etter å ha sonet en dom for blotting overfor mindreårige.
Guppen "Ansvarlige foreldre" har spredd disse plakatene i strøket,
- som advarer naboene om "et farlig rovdyr iblant oss".
Jeg liker ikke å ha ham så tett innpå.
Det er skandaløst.
Det bor altfor mange barn i strøket, til å ha en sexforbryter boende her.
Det gjør meg ganske opprørt. Jeg ville få problemer med å møte ham på gata.
Det er som å la en alkis jobbe i en bar. En dårlig kombinasjon.
Premissene for løslatelsen forbyr McGorvey -
- å befinne seg mindre enn 100 meter fra lekeplass, skole og friluftsområde.
Dette er en fattig trøst for foreldre til barn som leker og går på skole her.
De håper på det beste, men forbereder seg på det verste.
SOM SMA BARN
Min mann og jeg hadde en ekte åndelig opplevelse.
- Vi tok en intens spa-behandling. - A, gi deg.
Hør da. Vi var på ferie i Cabo, det var åtte andre par der -
- og hun mayadamen... rene gudinnen.
Hun har termin i september, og vil ta seg tre måneder fri.
Så er det jul, og tilbake på jobb rett over nyttår.
Hun sitter her sammen med oss om et halvt år.
Beth sa hun fikk det til, ved å ta ham med hver gang hun gikk på do.
Lyder merkelig.
- Det sa jeg til Beth også. - Det er ødipalt.
Hvorfor sånn bråhast? Men da jeg do-trente Christian, -
- og åpna bleien, da var den diger! Som fra en voksen mann.
Hun smilte høflig for å skjule følelsen av desperasjon.
Sarah minnet seg selv på å tenke som en antropolog.
Hun var en forsker som studerte den typiske forstadsfruen.
Selv var hun ingen typisk forstadsfrue.
Troy, hold opp!
- Jeg sovnet midt i sex her om dagen. - Sånt skjer.
Men da jeg våknet og unnskyldte meg, hadde han ikke merket det engang.
Vet du hva du burde?
Sett av egen tid til det. Det gjør Lewis og jeg. Hver tirsdag kveld klokken ni.
"Enten man vil eller ei,"tenkte Sarah, og så mot lekeplassen.
Selv på en liten lekeplass som denne -
- lekte Lucy lite med de andre barna.
Sarah ante egentlig ikke hvorfor de gadd komme hit.
Men hun hadde blitt sprø av å bare gå hjemme med denne lille "fremmede".
Formiddagsmat var 10.30, presis.
En regel etablert av Mary Ann,
- som hadde tro på at faste rutiner var veien til et godt ekteskap -
- og god oppdragelse.
Mamma?
- Hvor er matpakken min? - Beklager. Mamma finner den ikke.
- Jeg glemte riskakene. - Stakkar.
- Andre gang denne uken? - Vanskelig å holde orden på alt.
- Ro deg! - Ikke roe meg! Jeg vil ha snaksen!
Greit, vet du hva? Den er bare ikke her. Se selv.
Vent!
Troy, gi Lucy gullfisken din.
- Nei! - Troy Jonathan, gi meg gullfisken.
- De er mine, mamma. - Ikke svar tilbake, del med søsteren din.
Troy har gullfisk til deg, sett deg.
- Takk, Mary Ann, du er en venn i nøden. - Greit. Kan ikke se henne lide.
Du bør klistre en huskeliste på døren -
- som du ser før du drar hjemmefra. Det gjør jeg.
- Ja. Takk. Et veldig bra forslag. - Bare hyggelig.
Se.
- Ballets konge. - Gud, han er tilbake.
Sarah fulgte blikkene deres mot inngangen til lekeplassen, -
- ivrig etter endelig å se ballets konge. Den flotte og mystiske unge faren, -
- som hadde besøkt lekeplassen i ukevis, før han med ett ble borte.
Jeg trenger ikke pause. Jeg trenger en flytur.
Hans fravær hadde skapt et hull i damenes følelsesliv.
Det gikk knapt en dag uten at de spekulerte over hvorfor -
- og om han kom tilbake.
Her kommer jeg, og det er ikke plass til oss begge, Diesel.
- Du klarte det igjen. - Jeg hater damptog.
Når jeg kommer tilbake, klyper jeg deg med klyper'ne mine.
Ja, når jeg kommer tilbake, stanger jeg deg med stanger'n min.
- Klar? - Nei, det gjør du ikke.
- Du vinner hver gang, Diesel! - Vet det!
- Hallo! - Mamma er kommet!
Narreluen bekymret Brad. Gutten spiste, sov og lekte med den på.
Men når moren kom inn, hadde han ikke bruk for den lenger.
Som om hele dagen fram til da, hadde vært et nytteløst narrespill.
Du har fått litt sol i dag, du? Pappa glemte å smøre deg igjen.
Hva gjør du?
Så det er hans fulle navn. Hva liker du best ved ham?
Jeg liker å dra hjem til ham.
Tror jeg blir nødt til å få meg en mobil.
Jaså?
Hvorfor det?
- Jeg får ikke tak i deg når jeg er ute. - Ferdig?
Du har en. Skulle ikke jeg også ha en?
Jo. Men du har jo ikke villet ha en.
Jeg vet det. De har et familietilbud. Vi kan snakke gratis sammen.
La oss se hvordan det står til på slutten av måneden, OK?
Få hendene dine.
Slik hun hadde for vane etter middag, -
- sendte guttens mor Brad ned på biblioteket for å lese til advokaturen.
Men han kom aldri dit.
Brad hadde sett på rullebrettkjørerne i uker nå. Noen ganger en time i strekk.
Men hadde aldri fått det minste tegn på aktelse fra noen av dem.
Han måtte ha vært på deres alder da moren døde.
"Slik må jeg også ha vært" tenkte Brad noen ganger:
"Jeg må ha vært en av dem."
ER BARNA DINE TRYGGE?
Redselsfullt.
Han skulle vært kastrert. Kapp den av. Så behøvde man ikke varsle naboene.
Dere burde spikre penisen hans opp over inngangen til skolen.
- Som en advarsel til andre pederaster. - Synes du det er morsomt?
Fatter bare ikke at dere vil kastrere ham.
Broren min pleide å blotte seg, da vi var tenåringer.
På soveværelset mitt, i spisestuen, i baksetet på en bil.
Han fant alltid en måte så ingen andre enn jeg så det.
- Sa du det ikke til noen? - Nei, ville ikke lage bråk for ham.
- Kanskje han burde kastreres? - Nei. Han gjorde det ikke mot fremmede.
Gud, der er han. Etter så lang tid er han her to dager på rad.
- Kanskje han trengte ferie. - Fra hva da?
- Fra å være ballets konge. - En lusen jobb, men noen må ta den.
- Lukk den. - Lukker.
Sånn ja.
Huskestue.
- Hva jobber han med? - Vi har aldri pratet med ham.
- Jaså? - Vi vet ikke engang hva han heter.
Jeg syntes dere sa han var fast her?
- Det ble så flaut. - Vi ble usikre.
Man måtte tenke på hva man tok på seg, og sminke seg. Det var slitsomt.
Mamma! Dytt meg!
Jeg kommer straks.
Vent.
Fem dollar, hvis du får telefonnummeret hans.
- Hvor gammel er hun? - Lucy, fortell gutten hvor gammel du er.
Jeg er tre.
Bestemoren min bor i New Jersey. Hun har ikke svømmebasseng.
- Liker du å bade? - Jeg liker ikke hai, de eter deg opp.
Ikke hør på ham. Vi går på det kommunale badet nesten daglig.
- Jeg heter Brad, forresten. - Sarah.
- Er dere ofte her? - Nei, bare de siste ukene.
Jeg drar vanligvis til Harris, med de svære tresakene og den store sklia.
Vi leier hus i nærheten der, på Ashfort. Den isbilen drar aldri. Rene marerittet.
Ja, gjett 'a.
Du er den første her som har snakket til meg.
Du gjør dem usikre.
Ja vel.
De ser nok ikke så mange fedre her på ukedagene.
Ikke vær så høflig, bare spør.
- Hva? - Hva sjefen i huset jobber med.
OK, hva driver kona di med?
Hun lager dokumentarer.
- Som Michael Moore? - Mer som Folkeopplysning.
Jeg synes det er flott at du er her. Fedre kan godt være hoved-omsorgsperson.
Jeg ble ferdig på juss for to år siden, men klarer ikke embedseksamen.
Strøket to ganger.
Kanskje du ikke har lyst til å være advokat.
Tenkte jeg skulle prøve én gang til.
Går ikke det, så får jeg finne på noe annet.
Ikke sant, kompis?
Sarah var overrasket over hvordan Brad kunne innrømme det, -
- uten tegn på flauhet over egen tilkortkommenhet.
De fleste menn var ikke slik. I hvert fall ikke mannen hennes.
Hun lurte på om han alltid var så likefrem. Han virket nesten litt ensom.
Ivrig etter å lette hjertet ved minste tegn på interesse, -
- lik mange unge mødre hun kjente.
Jeg ser barnevognen din. Har dere flere barn?
Nei, Bare Aaron. Kjøpte den på loppemarked.
Ekstrasetet er greit for bjørnen og slikt.
Lucy nekter både vogn og bilsete.
Tar en halvtime å gå tre kvartaler. Om jeg ikke bærer henne, da.
- Pappa, jeg er ferdig. - Vi kom jo nettopp.
- Men jeg er ferdig nå. - Greit, kom igjen.
Klar? 1, 2, 3.
- Vent nå. Er du OK? - Takk.
Da hun så Brad knele ved sin sønns føtter, -
- kjente hun plutselig et stikk av tristhet.
"lkke gå,"tenkte hun. "lkke la meg være igjen her med de andre".
- Hyggelig å prates. - Takk, det samme.
Vent.
Kom her. Bare...
Kom her.
Ser du de damene der borte? lkke se.
Vet du hva de kaller deg?
- Ballets konge. - Gud bedre, er det sant?
De mener det som en kompliment. Du er en viktig figur i deres fantasi.
En av dem veddet 5 dollar på at jeg ikke fikk telefonnummeret ditt.
Fem dollar, hva?
Vi deler likt?
Greit. Behøver ikke være det riktige nummeret heller.
- Men da så. Har du en penn? - Flott. Søren, nei, det har jeg ikke.
- Vel... - Nei, vent. Bare... vent.
Vet du hva som hadde vært skikkelig gøy?
At du ga meg en klem.
Tror du?
Greit det. Kom.
A, gud!
Skal vi frike dem skikkelig ut?
Ja.
- Troy! - Isabelle, kom hit.
Nå må vi gå.
- Jeg tror det gjorde susen. - Ja, jeg tror det.
Vel, hyggelig å treffe deg.
Vi går nå.
Nå går vi hjem. Da går vi. Alt i orden.
- Datteren din lærte nok noe av det. - Han er advokat, og veldig hyggelig.
De neste dagene kunne ikke Sarah tenke på annet enn ballets konge -
- og det merkelige som skjedde med dem på lekeplassen.
Hun følte hverken skam eller skyld, bare en dyp forvirring.
Som var hun bortført av romvesener og sluppet uskadd fri kort tid etter.
Som så ofte disse dagene, forestilte Brad seg kysset ved huskene igjen.
Det var ufattelig det som hadde hendt. Og alle damene og barna som så på.
Aaron lurte fælt på det han hadde sett.
- Hvorfor klemte du den damen? - Jeg skal vise deg med Bozo.
Av og til leker voksne en lek som viser at de liker hverandre.
Aaron var skeptisk.
De gikk til lekeplassen dagen etter, men det var ingen der.
Sarah kom ikke til bassenget heller.
Skjønt han hadde fortalte at han og Aaron ofte var der om ettermiddagen.
Hun var ikke hans type. Hun var ikke engang særlig pen.
Ikke sammenliknet med Kathy, med sine lange ben,
- skinnende hår og formfullendte bryster.
Sarah var kort, gutteaktig, -
- og med tykkere øyenbryn enn Brad egentlig hadde sans for.
Men likevel kom hun i armene hans den dagen -
- som svaret på et hemmelig ønske han ikke visste at han hadde.
Hei, pervo!
Ja, du, din pervo! Liker du smågutter, eller?
- Larry? - Ja, faen meg Larry, ja.
- Ikke fleip med det. - Opptatt?
Jeg skulle egentlig studere.
- Jeg tar embedseksamen neste måned. - Trodde du gjorde det i fjor?
Ja.
- Du ser åssen det gikk. - Jeg har en bedre ide. Sett deg inn.
Kom an!
Kan du holde disse? Prøv å ikke ødelegge dem.
Er du med i komiteen?
Jeg er komiteen.
Det er litt av en oppgave.
Jobber du ikke heltid i politiet?
Jeg har tatt meg litt fri.
Vet du hva de skulle gjort med svinet? Bare kastrert ham, ikke sant?
Ferdig med det, ikke sant?
Ja.
Du ser godt ut.
Drevet og trent?
Bare armhevninger, crunch...
Litt jogging.
Gutta vil elske dette.
Hvilke gutter da?
Jøye meg, dette va'kke dårlig.
Fint nok. Men det har dårlig svikt. Som å spille på betong. Vent litt.
Dewayne, jeg må snakke med deg om komiteen. Jeg trenger din støtte.
Ingen av oss vil blandes inn i den driten der. Vi er her for å spille ball.
Gjør greia di, men ikke bland oss opp i det.
Rundt meg!
Kom an, raska på.
Hils på vår nye quarterback.
- Quarterback? - Håper han ikke er pysete.
- Han spilte på college. - Jeg er ikke helt med. Hvem er dere?
- Vi er Guardians. - Vi er purk.
- Velkommen til natt-ligaen. - Vi tar noen enkle pasninger.
Han trodde han skulle ta fornuften fatt.
Velge en mulige unnskyldning.
Men det kjentes så bra å stå der under det skarpe lyset.
Og han ble fylt av en følelse som før han kysset Sarah.
Som om verden hadde revnet og vist en helt ny mulighet.
La meg bare varme opp litt.
På plass!
Hva faen?
- Det var på tampen. - Dette er ikke noen barnehage.
Din jævla soper. Kaller du deg en quarterback?
Jeg bor ikke her.
Hva gjør du?
Hva er dette? Hva gjør du det for?
Svinet må vite at jeg holder øye med'n.
A, faen.
Jeg synes ikke vi skal være her, Larry.
Er ikke et spørsmål om å skulle. Joanie sier jeg er besatt av krypet.
Og at hadde jeg en jobb, hadde jeg ikke kjørt forbi fem-seks ganger om dagen.
Men dette er nesten jobben min.
Det er en rull byggtape i hanskerommet. Tar du den for meg?
Vennen?
Hvor har du vært?
Gud, hva har skjedd?
Jeg ble med i noe: Ansvarlige foreldres komité.
Vi deler ut flygeblader om han krypet på Woodward Court.
Så spilte vi litt ball etterpå.
- Så sent? - Det er et kvelds-lag.
Så det er jevnlig?
Nei da, bare en gang i uka. Etter at jeg har lest på biblioteket.
Er det greit?
- Hvem er de karene? - Husker du Larry Hedges?
Han fra Sprinkler Park, med tvillingene? Det er hans komité.
Trodde ikke du likte ham?
Han er OK. Denne komiteen lyder bra.
Ganske skummelt å ha en sånn sprøing boende rett ved lekeplassen.
Ja, jeg hater tanken på det.
Du bør vel ta en dusj.
Brad dusjet kjapt. Han ante en sjelden sjanse til å ha sex med kona.
"Akkurat hva jeg trenger", tenkte han. "For å tenke på annet enn det kysset."
- Ikke ta ham bort. - Jo, han må lære å sove for seg selv.
- Men han ligger så godt. - Det gjør han i sin egen seng også.
- Jeg savner ham så fælt. - Jeg er lei av å få foten hans i fjeset.
Det er en perfekt fot.
Se på ham. Bare se på ham.
- Han er en vakker rakker. - Han er perfekt.
God natt.
Hillcrest nr. 2 var en imponerende eiendom.
Men allikevel var Sarah i syv sinn på huset hun bodde i.
Hun hadde ikke bestemt noe ved det.
De hadde overtatt det fra Richards mor.
Og møblene var fra hans første ekteskap.
Da Sarah flyttet inn, var ikke Richard interessert i ominnredning.
Så hun lot det være som det var.
Bortsett fra ett rom som hun valgte til sitt eget.
Og gradvis fylte opp med restene av sitt tidligere jeg.
Sarah nektet å hyre barnepass fra det øyeblikk Lucy ble født.
- Les for meg. - Om et øyeblikk, OK?
- Får jeg sitte på fanget? - Om et øyeblikk. Se ferdig programmet.
Hun visste ikke helt hvorfor. De fleste dagene ventet hun bare -
- på at mannen kom hjem fra jobb, så hun endelig fikk litt tid for seg selv.
Men selv det var ikke sikkert.
- Klar til å dra? - Kan du vente litt?
Beklager. Richard har barrikadert seg oppe, gjør ferdig noe jobb.
Helt i orden. Jeg har en liten overraskelse til noen.
- Hun er grinete. Har ikke sovet i dag. - A, stakkars liten.
- Stakkars mamma, spør du meg. - Hei! Er det ei søt lita jente hjemme?
Du godeste!
- Hva fant jeg nå? - Et lekedyr.
- Jean, det behøvde du ikke. - Den må ha ei jente til å passe seg.
Og jeg vet om ei jente som trenger en hund.
Sarah begynte å bli irritert.
Kveldstrimmen var det eneste hun så fram til. Det visste Richard.
Var det noe livet hadde lært Richard, -
- så var det at det er tåpelig å føre krig mot dine egne begjær.
Han visste hva folk ville si om de så ham nå.
Det samme som hvis de fikk høre at Ray i nabohuset var transvestitt.
Eller at Ted på jobben hadde homosex på rasteplasser langs veiene.
"Men vi vil ha det vi vil ha," tenkte Richard. "Slik er det bare."
Han hadde kommet over siden da han drev med undersøkelser for et firma.
Kontordøra stod på vid gap.
Men han klikket på linken likevel.
KAYS FANKLUBB
LES MER OM MEG
Han var dypt oppslukt i dette da Ted banket på døra.
Noe du vil ha til lunsj?
Umerkelig fjernet Richard Kay fra skjermen.
En kyllingsalat.
Så ble han oppslukt av hverdagen igjen.
Først flere måneder senere kom Richard til å tenke på siden igjen.
- Trenger du meg til mer? - Nei, du kan gå.
- Jeg bare ser gjennom E-posten. - Ikke bli for sen. Middagen blir kald.
Tøyta Kay hadde nå blitt et problem. Han tenkte altfor mye på henne, -
- og brukte timer på å studere tusener av bilder.
Han syntes noen av vanene hennes var merkverdige, tilmed avtennende.
Hun var opphengt i kjøkkenutstyr, og kledde seg som ei lita jente.
Men hvem var vel han til å dømme?
Skjønt hvor nær han enn følte seg til Kay og hvor godt han kjente henne, -
- var det stadig et ubehagelige faktum at hun var bare et digitalt bilde.
NYT!
HEI, RICHARD! SOL OG MORO. SA VARMT!
Trusene skulle løse dette problemet.
Et sniff eller to kunne få fart på sakene.
Slik at han kunne gå ned til det virkelige livet, der kona ventet -
- mer og mer utålmodig.
Er du ferdig snart? Jeg vil gjerne få komme meg avgårde.
Du kunne ha banket.
Det gjorde jeg.
Vi må snakke.
Du er så taus i kveld? Er alt i orden?
Hva?
Ja da.
Du må gå uten meg i morgen, jeg skal møte lesesirkelen.
Sikkert at alt er OK?
Ja. Unnskyld, jeg er vel litt sliten.
Vel, hva leser dere?
Forbrytelse og straff.
- Temmelig avansert for en lesesirkel. - Ja, vi har stimulerende diskusjoner.
Bli med neste måned. Da leser vi Madame Bovary.
- Du kunne være lillesøsteren min. - Lillesøsteren?
Vi prøver å få med yngre kvinner.
Vi kaller dem lillesøstre.
Jeg vet ikke, Jean.
Jeg leste Madame Bovary i skolen. Temmelig kvinnefiendtlig sak.
Ja, det er en spennende innfallsvinkel. Du burde komme.
La meg tenke på det.
Unnskylder du meg? Det står noen ved døren. Jeg ringer, OK?
Jøss.
Gud. For en overraskelse. Jeg har ikke sett deg siden...
- Mannen din sa du kom snart, så... - Alt i orden.
Hyggelig å se deg. Vil du ha litt te eller noe?
Jeg kom bare for å advare deg.
Du vet han pervoen? Han har syklet rundt lekeplassen og sett på ungene.
A, gud, vet politiet det?
Han bryter ingen lover. De venter vel bare til han dreper noen.
- Ville bare du skulle vite det. - Takk, det var snilt av deg.
La meg by deg på te.
Beklager, det er nok ingen god ide.
Det var ikke meningen å kysse ham.
Fatter ikke åssen det skjedde engang.
Best jeg stikker. Mike blir urolig.
Lyst til å prate?
Jeg er sliten.
BRAD! SE OVER DETTE
TRENGER DU EGENTLIG DISSE?
Hallo?
Nei, han sover fremdeles.
Ja, jeg ser gjennom det nå.
Nei, jeg trenger dem vel ikke.
Greit, ha det bra.
Hallo?
Ja, jeg vil gjerne bestille noe.
Pierce, Sarah, fru.
Den røde badedrakten på side 29.
Den ryggløse som skjuler maven.
Jeg er størrelse...
Ti? Atte? Tror jeg... Atte.
DAMER
Vil du bade?
Ja, vil du?
En... to...
Pappa, kan jeg bade nå?
Om et øyeblikk, OK?
Sånn ja.
Mamma, jeg må tisse.
- Bare gjør det i bassenget. - Nei, jeg vil på do.
Må du? OK, kom da.
OK, klar?
Ut med vingene.
Vingene ute!
Jeg flyr!
Det er deg!
Håper det er greit. Lucy har så ømfintlig hud og må sitte i skyggen.
Det er helt greit.
- Hyggelig å se deg igjen. - I like måte.
Kan du smøre meg på ryggen?
Greit.
Takk.
- Tusen takk. - Bare hyggelig.
A, det er OK, bare...
Lucy, si hei til han fra lekeplassen.
Husker du ham?
Bassenget ble et rituale.
Dag etter dag satt de sammen i skyggen, og ble kjent med hverandre.
Aaron og Lucy hadde ikke annet valg enn å danne et skjørt vennskap.
Noen ganger byttet Brad og Sarah avkom.
"Mamma sa at det pappa sa var riktig. Man bør ikke snakke med fremmede."
Sarah hadde ikke hatt det så gøy på årevis.
Men alltid var det en lengsel etter berøring. A bli berørt av Brad.
Men tross lengselen, ville hun ikke ødelegge den uskyldige fasaden -
- de viste utad. Så hun godtok byttehandelen
Det melankolske håndtrykket kl. 16, i bytte med den lille gressflekken, -
- litt solkrem og fellesskap.
Enda en fin dag i bassenget.
Ikke pasta til middag, OK? Vi spiser altfor mye pasta.
- Trodde du likte pastaen min. - Jeg gjør det. Det er problemet.
Snart kan jeg selge annonseplass på rumpa.
- Nei takk. Jeg har et møte kl. 9 i TAPS. - Trodde du var i gang med redigeringen.
Ja, men det er noe i den familiehistorien som virkelig griper meg.
Faren ble -
- D - R - E - P - T -
- i et morterangrep.
Og etterlot seg en liten gutt.
Jeg snakket med moren.
Hun ante ikke hva hun skulle gjøre til jul.
- Uff da. - Problemet var mer...
Hun lurte på om hun skulle fortsette tradisjonen med sønnen.
Faren hadde alltid ønsket seg merkelige gaver.
Dykkerutstyr det ene året, klatregreier det neste.
Han var ikke redd for å prøve noe.
A prøve nye ting, fikk ham til å føle seg... mer levende.
Jeg må dra.
Vi sees senere.
Varmt nok, eller?
Ja, det er så lummert.
Jeg skal på trening i kveld. Blir som å spille i en badstue.
Pass deg for han italieneren. Hva heter han?
Correnti!
Husk hva som skjedde med kneet ditt sist uke.
Du bør være forsiktig, Brad.
Jeg skal passe meg.
Lover du?
Ja, det lover jeg.
De sa spredte byger.
Jeg ser ingen spredte byger.
Mamma, kan jeg få penger til godt?
Nei, elskling, du fikk nettopp godt.
De vil bare ha sukker... hele tiden.
A, nei.
Det er ham.
Milde Maria.
A gud, det er ham. Han er i bassenget.
- A, gud. Hoyt, hent dem! - Det er ham.
Hvorfor stormer alle til bassenget?
Brooke? Jack?
Dale! Kom deg hit!
Ut av bassenget!
Hvor er søstera di?
Mamma, hvem er han?
Hva har han gjort?
Jeg er redd.
Hvorfor er poltiet her?
En mann har ikke billett, så de ber ham om å dra hjem.
Herr McGorvey? Kom opp av bassenget.
Kom han nær deg? Sikkert?
Ut av bassenget.
Jeg ville bare kjøle meg ned!
Kom an, da går vi.
Hør etter. Dere vet hva den lyden betyr.
Gå opp av bassenget og forlat området med en gang.
- Vi sees i morgen. - Bærer du henne? Sett henne i vogna.
- Hun nekter å sitte i vogna. - Lucy? Kan jeg by deg på en vogntur?
Later til hun liker vogna.
Det blir omvei for deg.
- Greit for deg, Aaron? - Løp!
Best dere blir med inn. Dere kan ikke gå hjem i dette været.
Legg ham på Lucys rom.
Dette er fantastisk.
- Hun sover aldri lur. - Han er vekke de neste to timene.
Vi får ta av nattkjolen før han våkner, ellers tilgir han meg aldri.
- Fint hus. - Synes du?
- Richard gjør det ganske bra. - Hva driver han med igjen?
- Løgner. Sett deg, føl deg som hjemme. - Helst ikke, jeg ødelegger møblene.
Jeg legger dette i tørketrommelen, og henter noen håndklær til oss.
"Min elsker er som en feber."
Føler du ille om dette?
Nei, jeg gjør ikke det.
Det gjør jeg. Ordentlig ille.
Sønn?
Drøm søtt.
May visste det ikke var naturlig for en voksen kar å bo hos moren.
Ingen hobbyer, ingen atspredelser. Som om han ennå satt i fengsel.
Han trengte en kjæreste. Og May skulle se til at han fikk det.
Det er fire spalter med ensomme damer, og bare en håndfull menn.
En av disse damene vil sikkert ha lyst til å treffe en fin fyr som deg.
- Jeg er ingen fin fyr. - Du gjorde noe slemt.
- Det gjør deg ikke til et slemt menneske. - Jeg har en psykoseksuell lidelse.
- Du er frisk nå. De har jo sluppet deg ut. - De slapp meg ut fordi de måtte.
Kanskje om du fant en kjæreste på din egen alder, -
- så kjente du ikke det fæle suget så ofte.
Jeg vil ikke ha en på min alder. Skulle ønske jeg ville.
Hva skal du gjøre når jeg er borte?
Hva er det, mamma?
- Er du syk eller noe? - Jeg er gammel og lever ikke evig.
Hvem skal lage mat og ta oppvasken?
- Jeg kan vaske opp. - Du har aldri vasket opp i hele ditt liv.
- Jeg kan om jeg må, jeg er ikke hemma. - Nei, det er du ikke.
Du er et mirakel, Ronnie.
Vi er mirakler alle sammen.
Vet du hvorfor?
Fordi som mennesker driver vi med vårt, hver bidige dag.
Og hele tiden, så vet vi...
At alt vi elsker, -
- menneskene vi elsker, -
- kan tas fra oss når som helst.
Den vissheten lever vi i, -
- og står på likevel.
Slikt gjør ikke dyr.
Jeg ber deg ikke om å gifte deg.
Bare sett inn en annonse og se hva som skjer.
Fint. Jeg gjør det om du insisterer, men bare ett stevnemøte, OK?
Du har et nydelig smil. Skal vi begynne der?
Hva mer?
Du spiser alt du får servert.
- Hva mer? - Du prøver å komme i form. Du trener.
Vent nå, unge mann.
Skal du ut og trene, så post dette.
OND
Kom, la oss gjøre det igjen.
Alreit.
Gud, det er helvetes hett her. Hva er galt med vaskerommet?
Ingen madrass.
Kom.
Legg deg.
- Du er nervøs, du? - Hva mener du?
Kampen.
Slapp av, du blir strålende.
Vet ikke. Har ikke spilt på 10 år.
Pleide å være hele livet mitt.
Og da jeg holdt opp, bare holdt jeg opp. Savnet det ikke.
Og nå som jeg spiller igjen, -
- kjennes det som...
Jeg vet ikke.
Du føler at du lever.
- Ja. - Det er bra. Sånn du skal føle det.
Du har rett.
Det er vel bare lenge siden.
Hils.
- Mynt eller kron? - Kron.
Og kron ble det.
Kom an!
- Hei, mamma, vekte jeg deg? - Nei da, er alt i orden?
- Bare bra. - Det lyder ikke slik.
Alt er i orden. Ville bare si hei.
Vel, hei da.
- Hvordan har gutten min det? - Kjempefint. Han sover her.
Hvor er Brad da?
- Brad er ute. - Er biblioteket oppe så sent?
Han er ikke der, han spiller ball med noen kompiser.
Husker du da faren din begynte med golf?
- Han er ikke som pappa. - Kjære, de er like alle sammen.
Ikke ham.
Du jobber så hardt.
Jeg kunne holde et øye med guttene mens du er på jobb.
Skal jeg ta meg en tur?
Jeg er bekymret for dere. Hva om han dumper denne gangen også?
- Han dumper ikke. - Det sa du forrige gang også.
- Hvordan har dere det med penger? - Å, det går greit.
Jeg sender litt ekstra denne måneden.
- Jeg er bare glad for å hjelpe. - Nei, mamma.
A, søren.
Selv om Guardians tapte, kjente Brad seg opprømt i baren etter kampen.
Politifolkene viste ham ny respekt.
Han var ikke på prøve lenger.
Ice og lbux.
Om alt annet feiler, kan du gå til laglegen, dr. Daniels.
Skål for vår gode lege.
Vær så god, Larry.
- Skål, Lar. - Jeg finner en stol.
Vi skjenket nettopp i til deg.
Jeg hadde ikke noe på banen å gjøre i dag. Jeg svikta deg.
Jeg svikta hele laget. Jeg er sein og feit, og lot han fyren ta rotta på meg.
Karen var offside hele kampen.
Joanie har dratt fra meg.
- Tok med seg ungene og dro til mora. - Uff da Larry, tøffe tak.
Jeg fortjente det. Jeg og den svære kjeften min.
Kalte henne en forbanna hore, rett foran ungene.
Hvorfor gjorde du det?
Aner ikke. Var i dårlig humør eller noe.
Nå har jeg driti i skuffen.
Hei, hørte du om pervoen? Han dro og badet på det kommunale badet.
- Hvem fortalte det? - Ingen. Jeg så det selv.
Under hetebølgen.
Det kryr jo av unger der! Gutta mine drar dit!
Det var bare den ene gangen. Purken kom.
Hvilken purk? Noen fra laget?
- Nei. - Er du sikker?
- Var noen fra laget der? Ja eller nei? - Jeg sier jo nei!
- Den forbanna snoken! - Larry, ro deg.
Ro deg, Larry!
- Hva nå? - Er Ronnie hjemme?
- La ham i fred! - Vi vil bare prate.
- Dette er mitt hjem. Jeg bestemmer... - Ronnie! Få den pervo ræva di hit!
- Jeg ringer politiet! - De er vennlige overfor mishandlere.
- Hva gjelder det? - Han har fattet poenget. Vi går nå.
Hør her, din dritt. Hold deg unna svømmebassenget!
Du er en bølle!
Ronnie ville aldri gjøre det han gjorde.
Den stakkars gutten på kjøpesenteret.
Det du gjorde mot ham.
- Hva mente hun med det? - Ikke lat som du ikke vet det!
Alle vet det! Alle!
Nei, ærlig talt, jeg vet ingenting. Jeg husker noe for noen år siden, -
- da vi flytta hit, men... Noe om noe skyting på kjøpesenteret.
Det er det. Det var alt. Jeg kjente deg ikke engang da.
Beklager.
Det er OK.
Sentralen sa det gikk en skytter løs på senteret.
Ti minutter igjen av skiftet. Ti minutter, så hadde det vært en annen.
Ser fremdeles guttefjeset glo på meg.
Ja, men det var et uhell.
Du prøvde å stoppe en kar, og gutten kom i mellom, ikke sant?
Nei, jeg fikk panikk. Det var ingen annen skytter der, bare gutten.
Han het Antoine Harris.
Stor for alderen, bare 13 år gammel. En god gutt.
Syntes det var moro å vifte med en luftpistol mot kompisene i sjappa.
De lekte en scene fra en film de likte.
En butikkansatt så det og ringte nødnummeret.
Så fryktelig.
Du visste jo ikke det. Det kunne vært på ordentlig.
Men det var det ikke.
Foreldrene hans...
Jeg måtte...
Faen.
Jeg fikk diagnosen posttraumatisk stressyndrom.
Derfor gikk jeg av.
Klarte ikke jobben mer.
- Men hvorfor gjør du ikke noe annet? - Hva da? Kjøre truck på Costco?
- Kanskje begynne å studere igjen. - Jeg elsket jobben.
Vil ikke drive med noe annet.
Har du noensinne tenkt over uttrykket "rikets sikkerhet"?
Jeg mener, virkelig tenkt over det?
Da du fikk vite at faren din var drept i Irak, kan du huske den dagen?
Kan du snakke om det? Er det greit for deg å snakke om det?
Etter at de kom og snakket med mamma -
- så gråt jeg, -
- men ikke hun.
Hun bare gikk opp på rommet -
- og tok putene fra sengen.
Klippet toppen av dem med en saks.
Det føyk fjær overalt.
Det må ha skremt deg ordentlig?
Nei, hun prøvde å finne kronen.
Kronen?
Kronen du legger igjen i puten når du har sovet masse på den.
Faren min hadde to kroner.
Stopp der.
Sulten?
Greit at jeg tar litt lunsj?
Ja da, bare gå du.
Brad? Kjære, er du der?
Ta den, jeg vet du er der.
Aaron tar luren sin nå.
OK, dere er vel ute et sted.
Glad i dere.
- Vet ikke om jeg er helt klar... - A, ikke vær dum. Det blir gøy.
- Du er ikke den eneste nye. - A, det er bra.
- Lyst på et glass? - Likte noen boka?
Jeg hatet den. Så deprimerende.
Hun har to elskere, kaster bort penger og dreper seg selv med rottegift?
- Er det nødvendig å lese om sånt? - Tja, det er mange gode beskrivelser...
Det er jo en tragedie. Madame Bovary ble felt av et tragisk lyte.
- Hvilket lyte? - Blindhet.
Hun så ikke at mennene utnyttet henne.
Hun ville bare ha litt romantikk.
Det handler om kvinners valg. På den tiden hadde de få valgmuligheter.
- Man kunne bli nonne eller hustru. - Eller prostituert.
Hun kunne valgt å ikke være utro mot mannen.
Det var forfriskende å lese om en dame som gjenvant sin seksualitet.
- Hun var en tøyte, med andre ord? - Madame Bovary var ingen tøyte.
Hun er en av de store figurene i vestlig litteratur.
Jeg ble litt usikker på noen av de seksuelle partiene. Som denne:
"Han slapp de siste rester av hemninger og forbehold."
"Han gjorde henne til noe føyelig - noe fordervet."
- Vet noen hva det betyr? - At hun var en tøyte.
Bandt han henne, eller?
Analsex.
Skjønte alle det bortsett fra meg?
Det tar vi siden.
Jeg vil gjerne høre hva vår andre lillesøster mener.
Dere vet det kanskje ikke, men Sarah har Ph. D i engelsk litteratur.
Bare hovedfag, jeg skrev aldri doktoravhandlingen.
Du har i hvert fall langt mer ekspertise enn oss andre.
Jeg skjønner hva du mener om boka.
Jeg hadde litt problemer med den selv.
Da jeg leste den på skolen, virket Madame Bovary bare som et fjols.
Hun gifter seg med feil mann, tar den ene tullete avgjørelsen etter den andre.
Men da jeg leste den nå, ble jeg så glad i henne.
Hun er fanget.
Men hun har et valg. Hun kan godta et miserabelt liv, eller kjempe imot.
- Og hun velger å kjempe. - Litt av en kamp.
- Hoppe til sengs med gud og hvermann? - Tja, hun går til grunne til slutt.
Men det er noe heltemodig i opprøret hennes.
Professorene mine ville drept meg for å tenke tanken, -
- men på en underlig måte, er Emma Bovary en feminist.
Så flott. Når gjorde det å være utro deg til feminist?
Det er ikke utroskapen. Det er hungeren.
Hungeren etter et alternativ, benektelsen av et ulykkelig liv.
Jeg skjønte kanskje ikke boka. Hun virker bare så ynkelig.
Er hun pen?
Hvem?
Kona di?
Nedverdiger seg for ingenting.
- Det er et enkelt spørsmål. - Hun er pen. Må vi snakke om det nå?
Trodde hun virkelig at en slik mann ville dra avgårde med henne?
Muligens.
Hvor pen er hun, da?
Smellvakker.
Skjønnhet er overvurdert, Sarah.
Brad hadde ment det beroligende.
Men klokka tre om natta, hadde det stikk motsatt virkning.
Han hadde en vakker kone. Smellvakker.
Og akkurat nå lå hun og sov ved siden av ham.
Bare en som tok sin egen skjønnhet for gitt, kunne si noe så dumt -
- med glatt ansikt.
Helgene var vanskelige for Sarah. 48 timers fengselsopphold -
- skilte et frydefullt opptog av hverdager fra resten.
Noen ganger lot Sarah seg rive med av fantasier om en annerledes framtid.
Der hun og Brad kunne elske hverandre i full åpenhet, -
- og bare svare for hverandre.
Det kunne jo skje, tenkte hun. Det måtte.
For hun var ikke sikker på om hun orket å holde på slik så mye lenger.
- Åpne munnen din sånn. - Nei, jeg vil ikke.
Nå er munnen din åpen.
Nå er munnen din...
Denne kommer inn i munnen din.
Apne munnen, lille fisk.
Sulten.
Liten fisk ikke sulten?
Er alt i orden?
Ja, bare bra.
Hva med deg?
Flott.
Assen var helgen?
Vil du vite det? Jævlig.
Assen var din?
Fryktelig.
Jaså?
Vi dro på stranda, og Kathy og jeg bare krangla hele tiden.
Er det sant?
Den årlige krangelen om embedseksamen, -
- som om det stod om livet.
- Bli ferdig med det, da. - Det er svære greier.
Må ta toget på onsdag, og det er en todagers prøvelse.
Kommer ikke til å stå, engang.
- Du klarer det fint. - Nei, det gjør jeg ikke.
Jeg har ikke åpnet en bok i hele sommer.
Jeg savnet deg.
Jeg savnet deg også.
- Ikke gjør det. - Hva da?
Eksamen. Avlys den.
Vi kunne dra et sted. Bare for en natt.
Richard er utenbys til fredag, og jeg får sikkert barnevakt til Lucy.
Nei, det kan jeg ikke.
Jeg må ta eksamen.
- Det er bra. - Er dette bra?
Jeg har tro på dette. Så jeg vil kjøpe sjampanje og legge den på kjøl, -
- og så feirer vi når vi får den gode nyheten.
Ikke ta noe på forskudd.
Vi har vært igjennom dette før.
Denne gangen er annerledes, det kjenner jeg.
Utrolig, hva?
Dette er vårt første stevnemøte uten ungene.
Hva med Lucy, gråt hun?
Nei, tuller du? Med Jean der, så nærmest skjøv hun meg ut døra.
Jeg tenkte vi kunne lage noe virkelig fint.
Jeg har så masse rart her.
Vi kunne lage -
- en bilderamme.
Eller... et smykkeskrin.
Eller -
- en hatt
Noe til mamma.
- Hold opp. - Ronnie, vent nå da.
Du ser flott ut. Hun blir ikke skuffet.
Vent til hun hører rullebladet mitt.
Du behøver vel ikke å gå inn på det. Bare småprat litt.
- Hva om noen gjenkjenner meg? - Det er lite trolig.
Jeg bestilte bord på en restaurant borte i Haverhill.
Sheila?
Noe galt med maten?
Nei, den er god.
Der hjemme sa du at du går på medisiner?
Hva slags?
Alle mulige, mest psykoaktive.
Har du hatt et slags sammenbrudd?
Det første året på college.
Var du så ung?
- Hva skjedde? - Vet ikke egentlig.
Nervøse sammenbrudd skjer ikke uten videre.
- Noe må ha forårsaket det. - Sikkert.
Men jeg var fin før jeg dro dit.
Det var kanskje stresset ved å måtte klare meg selv.
Eller en kjemisk ubalanse i hjernen.
Alle psykiaterne mener forskjellig.
En fyr, dr. Farris, sa jeg måtte ha blitt seksuelt misbrukt som barn.
Da jeg nektet det, sa han at jeg undertrykte minnet om det.
Hva skjedde så? Kutta du ut skolen?
lkke med en gang.
Mor ville jeg skulle gå på skolens rådgivningskontor.
De ville fikse problemet, der og da. Bare knipse, så ble alt bra igjen.
Ja, det der vet jeg alt om.
Gjør du?
Ja, det gjør jeg.
Så de sa jeg kunne slutte på skolen, gifte meg og få en masse unger, -
- og jeg som ikke kan ta meg av barn.
Kan nesten ikke ta vare på meg selv.
Dessuten, hvem vil gifte seg med meg?
Du er ikke så ille.
Hva?
Du er ikke så ille.
Jeg har ikke hatt en kjæreste på seks år. Ikke siden det andre sammenbruddet.
Det skjedde noe på en Greyhound-buss. Jeg var...
Skal jeg pakke det inn?
Nei takk.
- Jo, pakk det inn. Jeg tar det med hjem. - Skal dere ha dessert?
Hva sier du, Sheila? Vil du dele noe søtt?
La oss gjøre en liten stopp. Ta neste til venstre.
Skru av lysene.
Det var en hyggelig kveld, synes jeg.
Han siste jeg var ute med, vet du hva han gjorde?
Han stakk sin vei.
Han gikk på toalettet og kom aldri tilbake.
Lot meg sitte igjen med regningen.
Sa ikke ha det, ringte aldri og sa unnskyld.
Han var ikke min type uansett, en blærete statsautorisert revisor.
Ville ikke gå ut med en tulling.
Men du virker hyggelig.
Best du ikke sladrer.
Fatter du?
Best du ikke sladrer ellers tar jeg deg.
Vel?
Hva?
Eksamen, dummen, åssen gikk det?
Det gikk greit.
Du ringte ikke i går kveld, jeg ble bekymret.
Kunne hatt bruk for en mobil, ja.
VELKOMEN HJEM MAMMA
Se hvem som er hjemme.
A, takk. Du redder liv, du.
- Stod det bra til med romkameraten? - Ja, flott.
Takk for at du kom på så kort varsel.
- La meg gi deg noe for bryderiet. - Det behøves ikke.
Jo, virkelig, jeg vil gi deg noe.
Nei, ikke gjør det.
- Har noen ringt? - Nei.
Hun sover på sengen din. Det var en travel dag.
Så flott.
Jean, er alt i orden?
Ja. Hun er en nydelig unge.
Mamma?
Kommer du?
- Jeg har noe. - Hva?
Jeg har noe til deg.
Bare gi meg et øyeblikk, OK?
Aaron har fortalt om sin nye venninne, Lucy.
Hun lyder som en søt, liten jente.
Hvordan er moren?
Hyggelig nok.
Husker ikke helt hva hun heter.
Er det ikke Sarah?
Sarah fra bassenget.
Datteren heter Lucy.
A, moren til Lucy? Jo, hun heter Sarah.
Kanskje det hadde vært hyggelig for Aaron om de kom til middag?
- Så du driver med reklame? - Nei, det er en vanlig misforståelse.
Jeg driver med merkevarebygging.
Richard er ganske høyt på strå.
Klientene mine kommer når de har nye varer de vil selge.
Som disse karene for noen uker siden.
De ville åpne en kjede kinarestauranter.
Vi sitter der og prater, jeg ser nedover bordet -
- og oppdager at ingen av dem er kineser.
- Hvor var de fra da? - Noen rikinger fra Texas.
De tror de kan åpne kinarestauranter som kan narre den jevne amerikaneren.
Gud.
- Dette er deilig. - Ikke sant? Brad er en fantastisk kokk.
Har dere sett flygebladene med fjeset til en kar, klistra opp over alt?
- Mye ståk i den lille byen vår, hva? - Ja, det er sprøtt.
- Må de slippe et sånt kryp ut, da? - De som er etter ham, er like sprø.
- Hva mener du? - En gærning spraymalte huset hans.
- Fyrte opp bål på trammen, og alt mulig. - Vet de hvem som gjør det?
De tror det er en eks-purk. Han som drepte gutten på kjøpesenteret.
- Jeg tror ikke det er ham. - Du er subjektiv, du kjenner fyren.
- Brad er med i den komiteen hans. - Jeg visste ikke at du er med der?
Jeg spiller på laget hans. Han ba meg dele ut noen flygeblader.
Er han på laget ditt? Det har du ikke sagt noe om.
Jeg har aldri sett han McGorvey.
- Det har vi. - Nei, det har vi ikke.
Jeg og Brad. Den dagen ved bassenget, husker du?
- Ja, det glemte jeg helt. - Så, hva skjedde?
Seksuell spenning er en flyktig sak, men Kathy hadde bra radar på det.
Som om noen hadde skrudd litt på knotten, -
- og radiostasjonen kom inn så høyt at det nesten slo henne i bakken.
Nå virket det nesten utrolig at hun ikke hadde sett det før.
På et innfall mistet Kathy gaffelen, i håp om at når hun hentet den, -
- ville hun ta Sarah og Brad i å beinflørte. Men der tok hun feil.
De ba ham om å dra, og det gjorde han. Men han så ikke skummel ut, vel?
Han er liksom en vanlig fyr.
Kathy, er du OK?
Ja da, bare et øyeblikk.
Brad var overbevist om at middagen hadde gått bra.
At Kathys mistanker var lagt til hvile.
I det minste for øyeblikket. Hun hadde i hvert fall ikke anklaget ham for noe.
Eller tedd seg på en måte som kunne tyde på at hun hadde merket noe.
Jeg er glad de kom.
God natt.
To dager senere kom derimot svigermor -
- på overraskende besøk for ubestemt tid.
Og fra da av fulgte hun Brad og Aaron overalt.
Til lekeplassen. Til butikken.
Og til det kommunale bassenget.
Det verste var bassenget.
Etter å ha truet hele uka om å bli med på kampen, -
- ombestemte hun seg i siste øyeblikk.
- Kommer du? - Gjerne, men jeg er litt sliten.
- Du må gjerne bli med. - Nei, dra du.
- Du og Aaron har holdt meg i ånde i dag. - Du får visst dra alene.
- Det er bilen min. - Når kommer du hjem?
- Ganske seint, tror jeg. - Vær forsiktig.
Og ikke gjør noe dumt.
Vinder visker om høye håp. Seieren ligger i lufta.
Én møter mange pa sommergrønn eng.
Med 0/5 lå Guardians på bonn i Tri- county Touch Football Night League.
Controllers, unge råskinn fra finansstrøket, lå 4/1, -
- med et heftig angrep som ofte ga 40, 50 poeng pr. kamp.
Men fra avsparket hadde denne rufsete gjengen politibetjenter -
- bestemt seg for å endre på tallene.
Men Controllers scoret først, etter å ha innhentet en Williams fomling -
- langt inne på Guardians halvdel.
Guardians utlignet tidlig i andre halvdel.
De gjorde et metodisk 80 meters løp, og scoret.
Controllers tok igjen ledelsen med et høyt mål i fjerde kvarter.
Med knapt ett minutt igjen, tre poeng etter, ble Guardians drømmer knust.
Det var deres siste sjanse til å gå videre fra egen 35 meters linje.
A, gud!
- Hva vil du? - Alle venter i baren! Kommer du?
- Dra du, jeg kommer etterpå. - Du kommer, ikke sant? Vi må feire!
- Jeg kommer. - Lover du?
- Jeg sa jo det! - Har du noen å sitte på med?
Ja.
Jeg har en kald klar til deg.
- Du må dra hjem nå. - Fem minutter til. Han lovte å komme.
Jeg gir blaffen. Jeg vil stenge. Gå din vei.
Nå!
Da jeg så opp og så deg, var det bare...
Gudskjelov at du kom.
Jeg vil ikke hjem. Jeg vil bli her for evig.
For første gang i mitt liv, kjennes det som om alt er mulig.
Hva gjør vi?
Hva mener du?
Det er ikke ekte, Brad.
- Hva? - Dette. Det er galt og underlig.
Hvor lenge skal vi snike rundt? Jeg klarer ikke dette mer.
Ikke si det. Så lenge jeg vet at vi vil ha dette...
Ha hva da? Hva er dette?
Hvis den middagen hos dere er noen indikasjon, -
- så virker du ganske fornøyd sammen med kona di.
Hold opp.
La oss rømme sammen.
Hva?
Det mener du ikke.
Du tror på meg.
Kom igjen.
Vi stikker av, finner ut av ting.
Det er ikke sprøtt.
Ungene trives sammen.
Jeg vet det er mer enn det. Men... la oss gjøre det.
Vær så snill. Vær så snill, Sarah.
A, gode gud.
Du mener det virkelig, du?
Ja.
OK. Ja!
Ja!
Faens Brad. Dritlei av å høre om Brad.
Liker'n ikke engang. Han er en taper.
Brad scoret touchdown. Men han torde ikke stille, fordi jeg blokkerte.
Derfor er han ikke her. Han er faen meg flau over å møte meg.
Jeg liker ikke noen i denne jævla byen.
Våkne opp!
- Våkne opp! Hvor har dere huet? - OK, jeg er våken.
Få opp øya! Få huet opp av sanden!
- Huet? Det jævla hue? - Er dere ikke glad i barna deres?
Vil dere ikke beskytte dem mot vondt? Dere har en pervers i deres midte!
En forbanna pervers! Apne øya!
Beskytt barna! Redd barna! Våkne opp og se gresset!
Bare bli inne, Ronnie.
Apne de jævla øya deres! Våkne opp og redd unga deres!
Ditt ondskapsfulle beist. Kom deg av plenen min!
Hvem i hule tror du at du er, herr Prektigpetter!
Ingen perverse i Woodward Court!
- Tror du du er Gud? Langt derifra! - Jeg tror ikke jeg er Gud.
- Morder. Du drepte gutten. - Nei. Gå og kle på deg.
Du skjøt ham i nakken. Det stod i avisen.
Gi meg den der!
- Dra hjem. - Politiet er på vei.
- Du skremmer ungene. - Bra. De bor tvers overfor en pervers!
Gud, fru McGorvey, er du OK?
- Jeg tror vi må ringe etter sykebil. - Karen! Ring en sykebil med det samme!
A, faen.
Dette er det jeg trenger nå.
- Så høyt. Ungene ble dritredde. - Unnskyld, jeg må stille noen spørsmål.
Tusen takk.
Mor.
Min også.
Hun hviler nå.
Ned! Kutt ut!
Hent den.
Her har du den.
Herr McGorvey?
Jeg er redd jeg har dårlige nyheter.
Har du et begravelsesbyrå til å hjelpe deg?
lkke noe problem. Sykehuset har en liste jeg kan gi deg.
Nå skjer følgende:
Din mor blir liggende i sengen opptil tre timer.
Tre timer er vanlig, men ønsker man lenger tid, avhengig av belegget vårt, -
- så er det vanligvis greit.
Om det er noen du vil ringe, familie, venner, -
- så får de fulle sengevake-rettigheter før hun tas ned for å preppes for transport.
Har du noen spørsmål?
Noe jeg kan hjelpe med?
Nei.
Husk å ta med hennes personlige eiendeler når du drar herfra.
Og så trenger jeg bare underskriften din her.
VÆR SNILL GUTT, VÆR SA SNILL
Hei, kompis. Kan du våkne?
Kan du ta av deg hatten?
Bare for et øyeblikk?
Er du sinna på meg, pappa?
Overhodet ikke.
Jeg vil bare du skal vite at jeg er veldig glad i deg.
Og vil aldri gjøre deg vondt, OK?
OK.
Nå kan du sove.
Kom an. Da drar vi.
Jeg vil ikke i bilsetet.
Jeg vil ikke i bilsetet!
Jo, det vil du. Du setter deg i setet.
Jeg vil ikke sitte i setet.
Greit, du kan bare sitte her.
Nei, faktisk, legg deg på gulvet.
Men da må du bli der, ellers blir mamma arrestert.
Mamma, jeg vil hjem.
Ja, straks. Så snart Brad kommer.
Hallo?
Ronnie?
A, gud.
Hei, kisen.
Haster det sånn?
Helt sjukt.
A, dæven.
- Hva med å prøve en tur? - Ja, prøv da. Se åssen det går.
Dere er gærne, det klarer jeg ikke.
Drit i det, det er bare skating.
Kom da.
Trenger du hjelp?
Hun er borte.
Hvem? Hvem er borte?
Mamma. Mamma er borte.
Så leit.
Hun var glad i meg.
Hun var den eneste.
Mamma døde.
Sett deg i setet. Sett deg.
Ikke vær lei deg, mamma.
Unnskyld.
Jeg er så lei for det.
Vil du at vi drar hjem?
Brad, kan du høre meg?
lkke rør deg. Sykebilen er på vei.
Herregud. Hva skjedde?
Gutta her sier du har vært borte i fem minutter.
- Du klarte det nesten. - Du var helt rå.
Gå unna, ikke treng dere på. Bare ligg helt stille, OK?
Hei, kompis.
Det falt ut av lomma di.
Jeg trenger det ikke lenger.
Hei, Dewayne?
Kan du ringe kona mi?
Skal bli, kamerat.
Jeg er så lei for det, Ronnie.
Det er jeg virkelig.
Jeg ville aldri i livet at noe sånt skulle skje.
Er alt i orden?
- A, nei. - Jeg skal være snill nå.
A, gud.
Hold ut, Ronnie.
Jeg skal ikke la det skje deg noe.
Du holder ut, ikke sant, kompis?
Larry hadde aldri trodd at han nok en gang ville være i en situasjon -
- der det stod om minutter.
I kveld kunne han redde et liv.
Han visste at Ronnie hadde gjort fæle saker.
Men det hadde Larry også.
Man kan ikke endre fortiden.
Men framtiden er noe helt annet.
Og ett sted måtte den jo begynne.